# Kannabis irti huumeista?

### Teksti: Katarina Turpeinen
Kuvat: Eero Hankonen

Suomen kannabisyhdistys järjesti 22.9. Taidehallin klubilla keskustelutilaisuuden, jonka teemana oli Kannabis irti huumeista? Asiantuntijakaarti pohti mm. kannabiksen haittoja ja hyötyjä, nuorten huumeidenkäyttöä ja mitä tapahtuisi, jos kannabis laillistettaisiin. Keskustelu kirvoitti myös yleisön joukosta lukuisia kommentteja ja kysymyksiä. Vajaa viikko ennen tilaisuutta oli saatu tieto KHO:n kielteisestä päätöksestä yhdistyksen rekisteröintiin.

Asiantuntijaraati vasemmalta oikealle: Miika Kortekallio, Pentti Arvela, Osmo Kontula, Marita Pippingsköld-Suhonen ja Timo Larmela. Oikealla seisoo tilaisuuden puheenjohtaja Kimmo Wilska.

Keskustelutilaisuuden asiantuntijoina olivat dosentti Osmo Kontula Helsingin Yliopiston kansanterveystieteen laitokselta, erikoislääkäri Marita Pippingsköld-Suhonen Lapinlahden sairaalasta, entinen huumevanki kielenkääntäjä Miika Kortekallio, dosentti Pentti Arvela Oulun yliopiston toksikologian ja farmakologian laitokselta ja Suomen kannabisyhdistyksen puheenjohtaja erikoistutkija Timo Larmela, osastopäällikkö Tapani Sarvanti sosiaali- ja terveysministeriöstä estyi saapumasta tilaisuuteen. Puhetta johti toimittaja Kimmo Wilska.

Viime hetkiin asti mukaan yritettiin saada myös edustaja huumepoliisista, mutta kaikki noin 30 poliisia, jotka käytiin läpi, olivat tilaisuuden aikana ulkomailla tai muuten vain estyneitä. Kansalaisten nautintoaineiden käyttöä valvottiin tuona syksyisenä päivänä hyvin vajaalukuisena.

## Kannabis ja ikuinen onni

Dosentti Pentti Arvela valaisi aluksi yleisöä kannabiksen farmakologiasta.

- Kannabiksesta tiedetään tieteellisesti aika vähän verrattuna endorfiineihin, jotka sitoutuvat opiaattireseptoreihin. Esim. juoksulenkki nostaa endorfiineja. Endorfiinit tuottavat mielihyvän tunteen, kuten kaikki vietit, jotka ovat olemassa ihmiskunnan säilymisen kannalta: syöminen, juominen ja rakastelu.

Ihmisen aivoista on löydetty myös kannabisreseptori, johon aine sitoutuu. Arvelan mukaan tutkimus kulkee yleensä siten, että kun on löydetty reseptori, etsitään elimistön sisäinen aine, joka sitoutuu reseptoriin. Pari vuotta sitten tällainen aine löydettiin sian aivoista. Aine ristittiin anandamidiksi (=ikuinen onni!).

Nyt siis tiedetään, että elimistö tuottaa ainetta, joka sitoutuu kannabisreseptoreihin ja aiheuttaa mielihyvän tunteen.

Huumeissa on paljon eroja, huomauttaa Pentti Arvela. Poliisin näkökulmastakin on aivan eri asia, onko ihminen vetänyt viinaa ja amfetamiinia ja on agressiivinen tai syönyt ekstasya ja rakastaa koko maailmaa.

- Tutkimuksen kannalta olisi mielenkiintoista tietää, kuinka anandamidin pitoisuutta voitaisiin lisätä ja näin tehostaa vaikutusta, miettii Arvela.

Pentti Arvela ei ole kannabiksen vapauttamisen, eikä kieltämisen kannalla; hänen mielestään asiaa pitää tutkia. Johtopäätöstä kyselevälle yleisölle Arvela heittää kuitenkin paljonpuhuvan kysymyksen: pitäisikö juoksu kieltää, ettei tulisi endorfiinien vaikutusta?

## Lääke pulveriepidemiaan

Entinen huumevanki Miika Kortekallio on ollut huumekuvioissa puolitoista vuosikymmentä. Miehen vei linnaan kannabiksen ja amfetamiinin salakuljetus ja kauppa, joista hän katuu amfetamiinipuolta.

- Käytin kymmenen vuotta kannabista, kunnes vankilaan jouduttuani tutustuin amfetamiiniin ja heroiiniin ja olin pahasti koukussa. Nyt olen ollut neljä vuotta kuivilla, kertoo Kortekallio. Miehellä on epäilemättä keskivertokansalaisesta poikkeava näkökulma huumeongelmaan.

Kortekallion ajatuksena on irroittaa kannabis huumeista, jotta sen käyttäjät - etenkin nuoret - eivät ajautuisi amfetamiiniin ja heroiiniin, joita Kortekallio kutsuu pulvereiksi. Ajautuminen voi tapahtua, koska pulveri - ja kannabiskauppiaat ovat samoja henkilöitä.

- Kun kannabiksen ostaja menee tutun kauppiaan luokse, hän voi törmätä kommenttiin "pilveä ei nyt ole, mutta pulveria kyllä löytyy halvalla". Tämä johtaa siihen, että ihmiset, jotka eivät muuten olisi päätyneet koviin huumeisiin, ovat nyt käyttäjiä.

Lääkkeeksi pulveriepidemiaan Kortekallio tarjoaa tuomioistuinkäytännön muuttamista, lainmuutos on tällä hetkellä epärealistinen tavoite.

- Jos on kyse vain kannabiskaupasta, niin maksimirangaistus pitäisi olla kaksi vuotta. Pulvereiden kohdalla maksimi olisi 10 vuotta. Tällöin myyjät miettisivät hieman tarkemmin, mitä he ottavat listalleen ja pulverien tarjonta vähenisi, kaavailee Kortekallio.

Pulveriepidemian pitäisi pakottaa viranomaiset vihdoinkin tositoimiin. Tilanne on akuutti, huolehtii Kortekallio (vasemmalla).

Kontulan (oikealla) mukaan kannabiksen käyttö lisääntyisi varsin vähän, jos se laillistettaisiin.

## Laillistamista vastaan

Kun Hyksin huumevieroitusyksikkö avattiin, huomattiin etteivät läheskään kaikki asiakkaat täyttäneet narkkaristereostypioita, vaan suuri osa oli siistejä, hyväkuntoisia ja elämänsä hallitsevia, mikä taisi yllättää myös henkilökunnan. Lääkäri Marita Pippingsköld-Suhonen on aikaisemmin työskennellyt juuri samaisessa yksikössä.

Pippingsköld-Suhonen haluaa tarkastella kannabiksen käyttöä myös ongelmakäyttäjän näkökulmasta, koska tapaa työssään lähinnä heitä. Kuten Kortekallio, hänkin on huolissaan nuorista, mutta tarjoaa erilaisia lääkkeitä.

- Vastustan kannabiksen laillistamista, koska emmehän me ole pystyneet suojelemaan nuoria alkoholilta ja tupakaltakaan, vaikka ne ovat laillisia.
- Kannabiksen mielenterveydelliset haittavaikutukset ovat huomattavat. Se voi laukaista psykoosin ihmisellä, joka on altis sille, mutta se ei kuitenkaan aiheuta sitä sinänsä. Pitkään käytettynä kannabis on haitallinen myös terveelle ihmiselle. Käyttäjällä saattaa olla muistihäiriöitä, keskittymisvaikeuksia ja keuhko - sekä kurkkusyöpäriski kasvaa. Haitat eivät tietenkään näy kaikilla, kertoo Pippingsköld-Suhonen.

Kortekallion mielestä tärkeintä on kuitenkin pitää nuoret erossa kovista huumeista. Hollannissa on hänen mukaansa tehty joissakin nuorisoklubeissa sopimus pilvikauppiaiden kanssa, että he saavat myydä kannabista klubeissa.

- Jos nuori ostaa pilvensä kadulta, hän voi saada epäpuhdasta kannabista tai hänelle voidaan tyrkyttää kovempia aineita.
- On lähdetty siitä, että jotkut nuoret polttavat kuitenkin. Jos aine on vapaasti saatavaa, eikä siihen liity mystiikkaa, nuoren ei tarvitse polttaa, esim. säilyttääkseen maineensa jengin silmissä, painottaa Kortekallio.

Sali oli täynnä skarppia yleisöä, joka ei jäänyt sanattomaksi.

## Kriittinen yleisö

Puheenjohtaja Kimmo Wilska on huolissaan narkofobian vaikutuksesta tilanteessa, jossa nuori jää kiinni kannabiksen käytöstä.

- Pitäisikö valistuksessa luoda vanhemmille jotain suhteellisuudentajua myös tässä asiassa?

Pippingsköld-Suhosen vastaus on kyllä.

- Huumevieroitusyksikössä on ollut vanhempia, jotka ovat kiikuttaneet lapsensa sinne, kun he ovat kokeilleet kannabista ja huolehtineet, että lapseni on nyt narkomaani ja asiaan täytyy heti puuttua (herättää hilpeyttä yleisössä). Tapaukset saivat meidätkin hieman hymähtelemään.

Ääni yleisön joukosta: Aiheuttaako itse huume ongelman vai onko ongelma ensin ja siihen haetaan lievitystä jollakin huumeella, esim. kannabiksella tai alkoholilla?

Pippingsköld-S: Olen taipuvainen uskomaan, että ensin on psyykkinen vaiva tai kipu, johon haetaan apua päihteellä.

Toinen kysyjä: Jos ongelma on ihmisen mielessä, eikä itse aineessa, mitä hyötyä on siitä, että aine kriminalisoidaan ja vaikeutetaan yksilön tilannetta entisestään?

Pippingsköld-S: Olen kuitenkin sitä mieltä, että kyse on sen verran vaarallisesta aineesta, ettei sitä saa vapaasti kaupata.

Kolmas ääni: Oletko itse koskaan kokeillut kannabista?

Pippingsköld-S: Olen, siitä on kyllä jo aikaa.

Kortekallio: On totta, että kannabiksellakin on haittoja, mutta kun tämän jutun nimi on "kannabis irti huumeista", onko kukaan koskaan tullut ajatelleeksi, että "kannabiksella irti huumeista" eli kannabis vieroituslääkkeenä koville huumeille.

Pippingsköld-S: Ei se ole vieras ajatus. Monet meidän potilaistamme ovat tehneet niin.

Joku yleisöstä: Jos kannabis ja alkoholi olisivat molemmat laillisia, kumpi aiheuttaisi enemmän ongelmia, esim. väkivaltarikoksia?

Pippingsköld-S: Parikymmentä prosenttia suomalaisista alkoholisteista on geneettisesti määräytyneitä. Esimieheni Lapinlahden sairaalan mielentilayksikössä tutkii alkoholin väkivaltaisen käytöksen problematiikkaa ja geenejä on löytymässä lisää. Voi olla, että ainakin näillä henkilöillä päästäisiin parempiin tuloksiin jos he käyttäisivät jotain muuta kuin alkoholia.

Joku yleisön joukosta: Miksi leimataan suuri kohtuukäyttäjäryhmä, pienen väärinkäyttäjävähemmistön kustannuksella? Eikö voimavarat tulisi suunnata nuorten valistamiseen ja narkomaanien auttamiseen, eikä aikuisten kohtuukäyttäjien jahtaamiseen?

Pippingsköld-S: Sen pitäisi olla tavoite, mutta vain vähän voidaan tässä asiassa tehdä.

Pippingsköld-Suhonen yleisön kysymysten ristitulessa, "Danielina leijonien luolassa". Larmelan mukaan osalle ihmisiä tulee aina päihdeongelma jostain tai joistain aineista.

## Kontula uskoo yksilöön

Suhteessa kannabiksen haittoihin, Suomen nykyinen kontrollijärjestelmä ei ole perusteltu, tiivistää Osmo Kontula. Euroopassa ei yleensä puututa henkilökohtaiseen käyttöön ja hallussapitoon.

- Jos haluttaisiin varmistaa, ettei mistään nautintoaineista koidu haittoja käyttäjille, niin kaikki nautintoaineet pitäisi sen logiikan mukaan kieltää, huomauttaa Kontula.
- Maailmaa ei rakenneta mielekkäästi lisäämällä kontorollia ja valvontaa ja ns. suojellaan ihmisiä. Positiivinen vaihtoehto olisi edistää sellaisia olosuhteita, että ihmiset voisivat löytää mielekästä tekemistä elämälleen ja kehittää itseään, niin ettei mikään addiktio olisi niin houkutteleva, että se korvaisi sen.

Kontulan mukaan kannabiksen käyttö lisääntyisi Suomessa varsin vähän jos se laillistettaisiin, minkä voi päätellä Hollannin esimerkistä. Siellä kannabiksen käyttö ei ole de facto laillistamisen jälkeen lisääntynyt ja kovien huumeiden käyttö on jopa vähentynyt.

- Kaikki eivät käytä aineita, vaikka niitä olisi saatavilla. Esimerkkinä unilääkkeet. Ihmiset tiedostavat myös haittavaikutukset; järki on yksilön valinnan taustalla.
- Laillistamisen hyöty olisi tietysti myös se, että käyttäjät irroittautuisivat rikollisesta alakulttuurista, eivätkä joutuisi tekemisiin kovempien aineiden kanssa, pohtii Kontula.

## Kannabiskulttuuri Suomeen

Erikoistutkija Timo Larmelan mielestä suomalainen yhteiskunta ei muuttuisi mihinkään jos kannabis laillistettaisiin.

- Hollantikaan ei ole muuttunut niiden tuhansien kannabiskahviloiden seurauksena, joita siellä on jokapuolella. Suomessa homma pysyisi varmasti yhtä hyvin hanskassa. Ne, jotka dokaavat, jatkaisivat sitä. Ehkä ajan myötä jotkut siirtyisivät kannabikseen, mikä olisi mielestäni vain hyvä asia.
- Laillistamisprosessi tapahtuisi tietysti hiljalleen. Aluksi voitaisiin soveltaa huumeusainelain seitsemättä pykälää ja jättää syyttämättä käytöstä, hallussapidosta ja pienten määrien kaupasta tai välityksestä, kaavailee Larmela.

Kannabiskulttuurin luominen Suomeen on Larmelan mukaan ainoa keino välttyä ongelmilta pidemmän päälle. Tabut ja mystisyys häviäisivät, jos kannabis olisi laillista, asetettaisiin ikärajat ja lapsille opetettaisiin aineen hyödyt ja haitat sekä oikeat ja kohtuukäyttötavat.

- Osa ihmisistä on sellaisia, että heille tulee päihdeongelma, toteaa Larmela.
- Mitä pidempään ja useammin nupin saa sekaisin sitä parempi. Jos kannabiksella haluaa nupin sekaisin, pettyy. Pilvessäkin tajuaa elämän realiteetit, kannabis ei hämärrä samalla tavoin kuin alkoholi ja opiaatit. Näin kuvioihin tulee usein mukaan alkoholi. Kannabiksen käyttäjät, jotka haluavat irtaantua elämästä tai peittää ongelmansa, käyttävät pilveä yhdessä alkoholin kanssa ja myöhemmin usein vain alkoholia tai siirtyvät opiaatteihin. Tällä lailla portti toimii.
- Kannabis on mukana kuvioissa, koska se on sen verran yleinen. Portti vedetään täysin mielivaltaisesti kohtaan, jossa kannabis tuli mukaan ja katsotaan, että huumeongelma alkoi siitä. Asiaan vaikuttaa myös Kortekallion mainitsema kannabiksen ja pulverien sama myyntikytkös. Kysymys ei ole kannabiksen ominaisuuksista, vaan käyttäjän ominaisuuksista tai olosuhteista, jossa käyttäjä elää, painottaa Larmela.

## Terveellinen huume

Entä kuinka lehdistö noteerasi loistavan keskustelutilaisuuden monipuolisine asiantuntijoineen? Ei mitenkään. Se siitä tasapuolisesta ja objektiivisesta tiedottamisesta. Keskustelun taso taisi poiketa liikaa normaalista narkofobiasta. Tilaisuuden ainoa varsinainen vastustajakin esiintyi asiallisesti ja kiihkottomasti, mistä hän saikin kehuja.

Tasapuolisuuden nimissä laillistamisen vastustajia olisi tosin voinut olla enemmän, ettei Pippingsköld-Suhosen olisi tarvinnut olla yksin innokkaan yleisön kysymysten ristitulessa, Wilskan sanoin "Danielina leijonien luolassa".

Tilaisuuden loppumetreillä joku yleisöstä esitteli kuuntelijoille hyvän huumeen, joka on kaiken lisäksi täysin kotimainen.

- Olen itse ollut koukussa 35 vuotta, enkä ole havainnut mitään haittavaikutuksia. Poliisi ei kysele perään, psykiatreja ei tarvita, eikä se maksa mitään; sillä on siis vain hyviä vaikutuksia. Sitä on myös tieteellisesti tutkittu: se aktivoi sisäelinten toimintaa.

Yleisön tultua uteliaaksi, tämä "narkkari" ilmoitti, että hänen huumeensa ei ole kärpässieni, eikä kristinusko, vaan se on avantouinti.

Suosionosoitusten jälkeen Kortekallio esitti parannellun version.

- Saanko suositella, polttakaa jointti sinsemillaa ennen sinne menoa. Se tekee vielä parempaa.

## English Summary: The Cannabis Association holds a panel discussion

In September 1994 the Finnish Cannabis Association held a press conference in which a number of experts discussed the feasibility of separating the market for cannabis from other drugs. Pentti Arvela, a PhD at the Department of Pharmacology and Toxicology at the University of Oulu discussed the discovery of "cannabis receptors" in the human brain. Arvela compared them with opiate receptors, which also react to endorphines produced by the body, bringing feelings of well being in situations such as eating, exercise, and making love. Former prisoner Miika Kortekallio was involved with the drug trade for more than 15 years. Much of this time he was in prison for smuggling cannabis and amphetamines - the latter being something that he deeply regrets. Kortekallio wants to separate the cannabis market from that involving harder drugs: if outright legalization is not politically feasible yet, cannabis should at least be punished much more leniently than the harder drugs which are currently spreading in Finland. Psychiatrist Marita Pippingsköld-Suhonen had worked at a drug rehabilitation clinic, and opposes legalising cannabis, which she said poses considerable hazards for mental health. However, she seemed to agree that much of today's drug education is counterproductive scare-mongering, and that parents should not overreact to news that their children have tried marijuana. She also admitted to having tried cannabis herself. Social Scientist Osmo Kontula, an outspoken critic of current drug attitudes and legislation (see interview last issue), does not believe that the use of cannabis would increase much if it is legalized in Finland. Instead of prohibition, Kontula says that society should promote conditions in which life is seen as so fulfilling that addictive behaviour is not attractive. Finally, Timo Larmela, the chairman of the Finnish Cannabis Association favours a gradual process of legalization, and to create a real cannabis subculture in Finland with positive norms of behavior. He rejects the "gateway theory" that cannabis leads to other drugs. While many problem users have used cannabis at some time in their lives, marijuana is not the root cause of their problems. One reason why people with substance abuse problems move from cannabis to harder drugs is, that cannabis can be disappointing for someone who wants a total escape from reality.