# Yhdistymisvapaus turvattava

Oikeusministeriö päätti 5.5.1993 hylätä Suomen kannabisyhdistyksen 14.11.1991 tekemän ilmoituksen merkitä yhdistys yhdistysrekisteriin. Rekisteröimisen epäämisen perustelu on yhdistyksen tarkoitus (sääntöjen 2§), jota "on pidettävä hyvien tapojen vastaisena siten, että esitetty tarkoitus on yhteiskunnassamme vallitsevien oikeus- ja moraalikäsitysten vastainen".

Yhdistyksen tarkoitus on vaikuttaa päihdepolitiikkaan ja lainsäädäntöön siten, että kannabiksen käyttö, saatavuus ja kotikasvatus omaan käyttöön tulee lailliseksi täysi-ikäisille ihmisille sekä sen lisäksi tutkia kannabiksen käyttöä eri kulttuureissa ja eri aikoina.

Päätös on Euroopan ihmisoikeussopimuksen, hallitusmuodon sekä yhdistyslain, ja siten Suomen voimassaolevan oikeusjärjestyksen vastainen. Päätöksestä ilmenevä lain tulkinta johtaa mielipidekontrolliin, jolle ei löydy mitään hyväksyttäviä perusteita demokra attisessa yhteiskunnassa.

Melkein asia kuin asia voidaan tarvittaessa määritellä siten, että se on hyvien tapojen ja vallitsevien moraalikäsitysten vastainen. On myös vaara, että virkamiehen omat poliittiset, uskonnolliset yms. käsitykset voivat vaikuttaa asiaan. Tällä tavallahan enemmistö pystyy rajoittamaan vähemmistön perusoikeuksia.

Mielestämme Oikeusministeriön yhdistyrekisteritoimisto on ylittänyt sille lain ja hyvien tapojen noudattamiseksi säädetyn toimivallan, ei vain puuttumalla lain ja hyvien tapojen noudattamiseksi ehkä tarpeellisten yhdistysten toimintatapojen tarkistamisen alueelle kuuluviin seikkoihin, vaan katsomalla yhdistyksen edustaman yhteiskunnallisen keskustelun eli kriminaali- ja kontrollipoliittisen mielipiteen sinänsä estävän sen hyväksymisen yhdistysrekisteriin. Käytäntö on vastoin moniarvoisen yhteiskunnan peru speriaatteita ja omiaan tukahduttamaan kaikenlaisen voimassaolevaan lakiin kriittisesti suuntautuvan keskustelun.

Yhdistyksen tarkoitus vaikuttaa päihdepolitiikkaan ja lainsäädäntöön voi tuskin olla hyvien tapojen ja vallitsevien moraalikäsitysten vastainen. Jos näin olisi, niin mikä tahansa kriminaalipoliittinen vaikuttaminen ja keskustelu olisi silloin sitä ja sen käymistä voitaisiin rajoittaa. Yhdistyksen säännöissä määritellään vaikuttaminen: muuttaa huumausainelainsäädäntöä siten että pieni osa lain nyt kieltämistä asioista dekriminalisoitaisiin. Yhdistys näkee kannabiksen laillistamisen yhtenä välineenä vähentä ä päihteiden aiheuttamaa haittaa sekä yksilölle että yhteiskunnalle. Yhdistys näkee sen myös yhtenä keinona vähentää huumausainerikollisuutta. Esimerkiksi Hollannissa sovelletaan politiikkaa ja lainsäädäntöä, joka on samansuuntainen yhdistyksen edustamien näkemysten kanssa, myös laajemmin mm. Euroopassa käydään keskustelua, jossa esitetään kannabiksen dekriminalisointia. Siksi on vaikea nähdä, miten tämän keskustelun käyminen voisi olla hyvien tapojen vastaista. Yhdistyksen tarkoituksena on käydä vakavaa keskustelua, siksi sen merkitseminen rekisteriin on tärkeää.

Uusien asioiden esittäminen on aina vallitsevien käsitysten vastaista - eiväthän ne muuten olisi uusia. Ilman uusia asioita yhteiskunta ei voi kehittyä. Ei voi olla yhteiskunnankaan etujen mukaista rajoittaa hallinnollisin toimin erilaisten näkökantojen esilletuloa.

Kun yhdistys on esittänyt asiallisia ja perusteltuja näkökohtia päihde- ja kriminaalipoliittiseen keskusteluun, niin se on joutunut monenlaisten painostustoimien kohteeksi. Oikeusministeriötä on vaadittu kieltämään yhdistyksen julkaisu Hamppu, poliisi aloitti sisäasiainmisteriön pyynnöstä rikostutkinnan yhdistystä vastaan ja Postipankki jäädytti ja lopetti yhdistyksen tilin vedoten sihen, että yhdistystä ei ole merkitty yhdistysrekisteriin. Viimeksimainittu haitta johtuu suoraan siitä, että yhdistys ei ol e rekisterissä. Rekisteriin merkisemisen hitaus sinänsä myös rajoittaa yhdistymisvapauden toteutumista, yhdistyksemme sai odottaa puolitoista vuotta (kielteistä) päätöstä. Hylkäävään päätökseen johtanut ilmoituksemme käsittely alkoi 14.11.1991 ja päättyi vasta 5.5. 1993 ilman mitään yhdistykselle ilmoitettuja rekisrteriviranomaisten välitoimia, eli kesti lähes 18 kuukautta, kun toisaalta on tiedossa, että "sopivia" yhdistyksiä on rekisteröity jopa kahdessa päivässä.

Rekisteröimisen evääminen yhdistyksen ilmoitetun tarkoituksen perusteella merkitsee sitä, että tuota tarkoitusta ei voida tehokkasti toteuttaa, ei vaan sen vuoksi että yhdistys ei voi saavuttaa oikeussubjektin asianosaiskelpoisuutta, vaan se ei voi (rahan keräyslain ja -asetuksen mukaan) edes kerätä laillisesti varoja toimintansa tukemiseksi.

Poliisi lopetti yhdistyksen tutkinnan 30.5.1993 todeten, että yhdistys ei ole toiminut olennaisesti vastoin lakia tai hyviä tapoja (tutkimuspyyntö). Koska yhdistys on koko ajan toiminut tarkoituksensa mukaan, niin poliisin päätöskin tukee yhdistyksen näke mystä, että sen tarkoitus ei ole lain tai hyvien tapojen vastainen.

Yhdistyksen tarkoituspykälän toisen osan - tutkia kannabiksen käyttöä eri kulttuureissa ja eri aikoina - tulkitseminen hyvien tapojen vastaiseksi on tieteen vapauden kieltämistä. Historia osoittaa tutkimuksen kahlitsemisen moraalikäsityksiin vedoten oleva n tieteen luonteen vastaista ja myös vahingollista yhteiskunnan kehitykselle.

Tyytymättömänä päätökseen Suomen kannabisyhdistys on valittanut päätöksestä 7.6.1993 Korkeimpaan hallinto-oikeuteen asianajaja Matti Wuoren avustuksella.

### Suomen kannabisyhdistys 17.6.1993