# Näin keskusteltiin eduskunnassa

### Timo Larmela

Tiistaina marraskuun viimeisenä eli 30. päivänä hyväksyttiin uudet huumausainelait eduskunnassa. Kolmatta käsittelyä oli edeltänyt toinen käsittely ti 23. ja to 25.11. Kolmas käsittely oli ma 29. ja ti 30.11. Seuraavassa on katkelmia toisen käsittelyn toisen päivän ja kolmannen käsittelyn puheenvuoroista. Monet puheenvuorot antoivat aika masentavan kuvan kansanedustajien paneutumisesta asiaan. Läsnä oli kourallinen edustajia. Oikeusministeri Pokka kävi 25.11. kääntymässä muutaman minuutin salissa - hänellä oli ilmiselvä kiire päästä Manun synttäreille.

Useita edustajia puhutti 7 § ja sen perustelut. Hallituksen esityksen (n:o 180/1992 vp) ja lakivaliokunnan mietinnön tullessa äänestykseen siihen oli tehty kaksi ponsiesitystä. Ensimmäisen esityksen teki Marjut Kaarilahti (kok) Ismo Seivästön (krist) kannattamana. Esityksessä haluttiin eduskunnan ilmaisevan, että se ei yhdy esityksen 7 §:ssä oleviin syytetoimenpiteistä luopumisen perusteluihin siltä osin, "missä perustilanteena toimenpiteistä luopumiseksi kuvataan 'tapaus, jossa aikuinen yksin kotonaan käyttää itse hankkimiaan tai valmistamiaan huumeita. Myös muutaman vakiokäyttäjän yhteinen käyttö kotioloissa olisi usein rinnastettavissa yksinkäyttöön'." (ks. edellinen juttu). Ponsi meni kumoon äänin 135-49, yksi tyhjä ääni ja pois oli 14 edustajaa. Rai mo Vistbacka (SMP) ehdotti Sulo Aittoniemen (SMP) kannattamana perusteluissa lausuttavaksi: "Hallituksen tulee erityisesti seurata, ettei lain 7 §:n perusteluissa tarkoitettu toimenpiteistä luopuminen myös muutaman vakiokäyttäjän yhteisestä käytöstä kotioloissa mahdollista huumeluolien perustamista kotioloihin rangaistusten välttämiseksi." Tämä ehdotus meni kumoon äänin 156-26, yksi tyhjä ääni ja 16 edustajaa oli pois.

Kummassakin äänestyksessä tyhjää äänesti Vesa Laukkanen. Ponsiehdotusten puolesta äänestivät lähinnä kokoomuslaiset, kristilliset ja SMP:läiset. Toisen ponnen äänestyksessä kokoomuslaisia putosi pois verrattuna Kaarilahden ponteen, jonka takana oli lähes koko eduskuntaryhmä, poikkeuksena mm. ministerit Ike Kanerva ja Pirjo Rusanen. Seksiravintoloista ym. huolestunut vasemmistoliiton Marjatta Stenius-Kaukonen tuli Vistbackan ponnen taakse. Vihreistä ainoana Pekka Räty oli kummankin ponnen takana.

Monet ovat kysyneet, mistä lain 7 § ilmestyi lakiin. Lakivaliokunnan varapuheenjohtaja Tarja Halonen (sd) totesi yhdessä puheenvuorossaan eduskunnassa 29.11.1993: "Hallituksen esityksen perustelut eivät ole kaikilta osin aivan niin laadukkaita kuin olisi voinut toivoa, mutta eivät ole hallituksen esitykseen sisältyvät lakiesityksetkään. Ne olisi pitänyt tehdä sellaisiksi kuin rikoslakiprojektin professorityöryhmä ehdotti. Kun näin ei ole tehty, hallitus on joutunut paikkaamaan omaa menettelyään. Tämän vuo ksi on mielestäni ymmärrettävää, että on luotu 7 § ja sen perustelut." (Em. professorityöryhmän ehdotus oli se, jonka oikeusministeri Hannele Pokka tyrmäsi kättelyssä, ettei tulisi väärää signaalia maailmalle.)

Raimo Vistbacka kertoi motiiveistaan ponnelleen seuraavasti: "Herra puhemies! Ihan lyhyesti ed. Hassille käytännön oikeudenkäytöstä. Kun istutaan käräjiä tai ollaan käräjillä tai tehdään syytteitä tai syyttämättä jättämispäätöksiä, niin siellä on usein mukana myös kyseisen lain tausta-aineisto eli pohditaan ja luetaan niitä perusteluja, joita kyseiseen pykälään liittyy, ja samalla tavoin myös valiokunnan mietintöjä. Tämä nimenomaan on se peruste, jonka johdosta minä olen puuttunut tähän asiaan."

Ponnen tausta-arkkitehtikin paljastui Vistbackan puheessa eduskunnassa 25.11.: "Olen tänään keskustellut huumepoliisin edustajien kanssa. Nimenomaan se, että perustilanteeksi esitetään, että muutama vakiokäyttäjä käyttää yhteisesti kotioloissa, aivan kuten ed. Aittoniemi sanoi, tämä peruste tulee olemaan erittäin suuri kynnys määrätyissä asioissa nimenomaan silloin, kun joudutaan pohtimaan sitä, lähdetäänkö yleensä edes tutkimaan puutteellisten resurssien johdosta."

Eero Paloheimo (vihr) kritisoi lain huumekäsitteen erittelemättömyyttä seuraavasti: "Herra puhemies! Minä käytän tässä asiassa nyt ensimmäisen ja luultavasti viimeisen puheenvuoroni. Haluan kritisoida tätä lakia lyhyesti vain siitä, että kaikki huumeet on määrittelemättä pantu samaan pakettiin. Mielestäni tässä olisi pitänyt ehdottomasti tehdä jonkinlaista erittelyä selvästi riippuvaiseksi tekevien huumeiden ja ei niin riippuvaiseksi tekevien huumeiden välillä, niiden välillä, joilla on vakavia psyykkisiä vaikutuksia, niiden välillä, joilla ei ole jne. Tämä laki osoittaa minusta tässä erittelemättömyydessään melkoista asiantuntemattomuutta alan kysymyksiin."

Vuosikymmeniä jatkunut yksipuolinen huumepropaganda on pelästyttänyt Suomessa useimmat päättäjät ja estänyt asiallisen keskustelun huumeista. Paloheimo , ehkä tahattomasti, paljasti tämän jatkaessaan: "Olen jättänyt käyttämättä tämän puheenvuoron siitä syystä, että minä en halua, että tätä puheenvuoroa tulkittaisiin jonkinlaiseksi huumeiden käytön puolesta käytetyksi puheenvuoroksi, jota se siis ei ole, ed. Aittoniemi, vaan ainoastaan tämän pyrkimyksenä on huomauttaa siitä, että huume kuin huume ei ole yhtä vaarallinen ihmisille."

Erkki Tuomioja (sd) kritisoi käytyä keskustelua ja lakiesitystä seuraavasti: "Herra puhemies! Huumeet sumentavat tajunnan ja valitettavasti joskus myös silloin, kun niistä pitäisi tehdä rationaalisia päätöksiä esimerkiksi lainsäädännön suhteen. Tärkein kysymys on, miten minimoimme huumeiden käytöstä aiheutuvat terveydelliset, sosiaaliset ja yhteiskunnalliset haitat. Tarkastelunäkökulman ja kriteereiden tulisi olla samoja riippumatta siitä, onko kysymys nyt kriminalisoiduista lievistä ja vahvemmista huumeista taikka lääkeaineista tai alkoholista.

Tämä kannattaa pitää mielessä, sillä tämäkin lainsäädäntö koskee myös sellaisia aineita, joiden aiheuttamat ongelmat ovat vielä vähäisempiä kuin alkoholin tai sinänsä laillisten mutta laajasti väärinkäytettyjen lääkeaineiden aiheuttamat.

Ennustan, että joudumme vielä ehkä kymmenen, ehkä kahdenkymmenen vuoden kuluessa Suomessakin arvioimaan, onko kieltolaki myöskään huumeiden suhteen enää kaikkiin seurauksiinsa ja kustannuksiinsa nähden oikea tai toimiva keino huumehaittojen vähentämiseen. Tähän johtopäätökseen tultaneen vähitellen enimmässä osassa maailman maita. Silloin vaihtoehtoiseksi toimintalinjaksi tulee huumeiden käytön ja hallussapidon dekriminalisointi ja muiden kuin kovien huumeiden täyskiellon kumoaminen hyvin tiukasti ja varov aisesti toteutetun ja vieläkin tiukemmin säädellyn laillisen käytön hyväksi."

Tuomioja sanoi dekriminaisoinnin vievän pohjan enimmältä rikollisuudelta ja madaltavan hoitoon hakeutumiskynnystä. Hän sanoi myös, ettei kannata alkoholin alehinnoittelua eikä alkoholimonopolien täyttä purkamista. Lopuksi hän halusi korostaa, että hänen kantansa ei perustu vähäisessäkään määrin minkäänlaiseen huumeiden suosimiseen. "Ne kaikki, myös ns. lievätkin huumeet, ovat aina vakava terveydellinen ongelma. Kyse on siitä, millä tavoin nämä haitat voidaan kaikki arvioitavissa olevat kustannukset ja hyödyt huomioon ottaen minimoida nyt ja tulevaisuudessa."

Marjut Kaarilahti oli kovin järkyttynyt tällaisista puheista: "Arvoisa puhemies! Entistä tyrmistyneemmäksi mieliala tulee, mitä pidemmälle tämä keskustelu menee. Ed. Tuomiojan tavoittelemat dekriminalisointipyrkimykset kuulostavat hirveiltä tulevaisuudenkuvilta. ... En tiedä, mutta tuntuu tämän puheenvuoron perusteella, että ed. Tuomioja ei ole huumausaineista riippuvaista nuorta koskaan nähnyt puhumattakaan, että ollut enempää heidän kanssaan tekemisissä."

Bjarne Kallis (krist) vannoi tiukan kontrollipolitiikan nimeen: "Ed. Tuomioja, te vähättelitte valvonnan ja rangaistusten merkitystä. ... Kyllä meidän

### teksti katkeaa ...